Мануел Мачадо
Моята сянка

Превод от испански: Александър Муратов, Атанас Далчев, 1978

chitanka.info

О, сянко, спътнице сърдечна,

ненужна, няма и покорна,

ти вред ме следваш неуморна,

като съмнението вечна.

Другарка незабележима,

другарка, що не се забравя,

животът с теб се утвърждава

и те смъртта от нас отнима.

Рисунка си, карикатура…

Напомняш ме и си различна,

една особеност безлична,

шега досадна — ще притуря.

За стихотвореца самотен

си постоянно развлечение

и тема си за размишление

в превратностите на живота.

На тялото груб отпечатък,

а може би и на душата…

Покоят ти и немотата

усещам като недостатък.

Да те изтрия, искам аз,

рисунко на дебела четка,

но спомням си в последна сметка,

че чул съм нейде твоя глас.

Познавам твойта доброта,

полезна, скришна и позната,

и твоите шеги с луната,

когато скитам се нощя.

Разкъсал земната верига,

щом легна в черната могила

и светлина до мен не стига,

къде ще идеш, моя мила?

Другарка незабележима,

другарка, що не се забравя…

Животът с теб се утвърждава

и те смъртта от нас отнима.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.